Alla är välkomna! Kom in! Du där! Se på mig när jag talar med dig!
Gå inte, ynkrygg! Ungar! Varför inte spendera familjens pengar här i dag?
Ingen nappar på våra flygblad, så vi skulle just ge herr Soptunna dem.
Vi kan ge mr Fischoeder ett flygblad.
Han har visst fullt upp med flygblad för sin egen haltande verksamhet.
Haltande? Parken haltar inte. Den blomstrar!
Vi ska faktiskt ge hela parken ett ansiktslyft.
Såna man ger sexiga, framgångsrika verksamheter.
- Kör hårt, tjejen. - Här är tre åkattraktionsbiljetter.
Vi har öppnat Scream-i-cane igen. Mer spänning, utan förlorade lemmar.
- Scream-i-cane! - Så ska det låta!
Vi tar dem.
HUR BOB RÄDDAR/RUINERAR STAN
Titta, jag har gjort en servettblomma.
- Ja, se där! Jättefin. - Jag vet.
- Ingen stor ruljans i dag, Bob. - Hej, allihop.
Hej, mr Fischoeder nummer två.
- Kalla mig Felix. - Jag ska kalla dig Lillfisken.
Du är en liten fisk, Calvin är en stor, nåt luktar fiskigt...
Sluta! Jag gillar inte nedsättande smeknamn. Låt mig presentera-
- min flörtiga lilla klämtuta Fanny, min 29-åriga flickvän.
- Jag köpte just sju behåar! - Oj!
- Bob, jag har ett förslag till dig. - Nej.
Vill du göra denna förfallna gamla stad till en blomstrande nu-stad?
- Vad pratar du om, Felix? - Jag tänker sälja nöjesparken...
...och bygga lyxlägenheter! Visst klingar det fint?
- Lägenheter. - Pratar vi om lägenheter här?
Sälja Wonder Wharf? Vad säger mr Fischoeder om det?
Han säger nej, för han är en stor, dum pillesnopp!
Han tror att det räcker med några "renovationer".
Försvinner en fis om man sätter på ett plåster?
- Det där gick inte ihop. - Jag vet inte. Det är många minnen.
Jag sa till Bobby att jag var gravid på Pariserhjulet.
- Han bara skrek och skrek. - Jag vann en sammetsaffisch där.
- Det ledde till en livslång kärlek. - Mitt första lik spolades upp där.
- En liten italienare. Strypt. - Vad gulligt!
Ni fattar inte. Lyxlägenheter betyder rika människor med pengar-
- som de ger till era verksamheter så att ni kan bli rika.
När du uttrycker det så, så! Jag älskar lägenheter!
- Ja! Pengar! - Rik!
- Hurra för pengar! - Jag vet inte hur vi kan hjälpa...
Jag är visst inte tydlig nog. Titta på din tavla.
Tror du dessa människor uppskattar saffran?
- Uppskattar vad du gör här? - Vad är saffran?
- Mort undrade. Jag vet redan. - Är det nån mat eller en attityd?
Tänk om det nederst i hyreshuset fanns ett flott hamburgerhak.
Du kan kalla det "Bobs Bistro på stranden med hamburgarna".
- Oh, la la. Hallå, bonjour! - Jag kan göra det till verklighet.
Du har beskrivit min hemliga fantasi.
En fin restaurang, lyxigt läge...
- Inte det namnet, men... - Bob, hjälper du mig i badrummet?
Vad? Nej. Felix, jag vill inte gå, så...
- Och ändå drar jag med dig. - Ja, det gör du. Linda?
Scream-i-cane. Vi ska åka den.
Eller... hör här... åker vi inte den.
Jag åker, men bara om ni åker karusell med mig efteråt.
Jag vill besöka mr Goiter. Man glömmer aldrig första hästkärleken.
Visst, vi åker Scream-i-cane, sen den trista karusellen med hästen.
- Jippi! - Hallå, burgarungar!
- Hej, Mickey. - Tre av dina bästa platser, tack.
Ledsen, Louise. Du är för kort. Jag kan inte släppa på dig.
- Vad synd! Hej då. - Vad är några tum mellan vänner?
Jag råkar vara kandidat för Månadens anställda.
Vi vår välja ett mjukisdjur, och jag har spanat in en banan i shorts.
- Va? - Vi går bara, Louise. Kom nu.
Hoppas du blir lycklig med din shortsbärande banan!
- Din enda vän nu, Mickey! - Ha det så roligt i parken!
- Prata inte med mig! - Felix köpte också de här åt mig.
- De här. Blink, blink. - Dina ögonglober?
- Ögonfransarna. - Åh, de är jättefina.
- Ja, de är vesslepäls. - Jag visste det.
Och när lägenheterna byggs ska Felix bygga en inspelningsstudio åt mig.
Och en nattklubb. Jag har en bra röst och ska sjunga på nattklubben.
Jag älskar nattklubbar och sång! Sjung nåt för mig.
- Hon ska sjunga! - Vem är det som knackar på?
Åh, det är herr dansgolv. Alla är så flotta här
Vilken härlig atmosfär
- Jag började nästan dansa! - Tack!
Ja, Bobs Burgare på Stranden låter fint, men vad behöver du mig till?
- Och jag önskar att du inte kissade. - Hör här, Bob.
Gud, jag älskar badrummet jag byggde åt dig.
Okej! Jag behöver dig för en hemlig operation.
Fas ett: Uppehåll Calvin så att jag kan ta exploatörer till kajen.
- Jag gillar inte fas ett. - Fas två, du bearbetar honom.
- Övertygar honom att sälja. - Varför jag?
Du påminner honom om vår far. Det kanske är armhåret.
- Han stirrar alltid på det. - Jag förstår varför.
- Det är exakt vår pappas armhår. - Det är ganska galet.
- Jag... - Hej, pappsen.
Jag är inte för kort. Jag är perfekt!
Jag vet vad vi behöver, en tur på karusellen.
Va? "Karusellen ej längre i bruk"?
"Nyare, bättre, mindre tråkig åkattraktion kommer snart"?
- Mr Goiter! - Oj!
- Karu-smäll, eller? - För snart.
Snälla, Bob, bara håll min bror borta från kajen ett par timmar-
- använd dina magiska armhår, så kan du få strandhaket du drömt om.
Jag vet inte. Det känns bara inte rätt.
Bobs Bistro på Stranden med Burgarna.
- Jag vill ju inte kalla det för det. - Är vi överens?
Okej, överens.
- Varför gör du så där? - Jag tänkte på nåt från tidigare.
Nu känns det olustigt när du skrattar så där.
- Du gör det igen. - Okej, kom igen. Nu skakar vi.
Ah, herr Dansgolv! O, herr Dansgolv!
Wonder Wharf är öppet! Du där! Du ser inte ut att ha ett jobb.
- Kom in! - Nej! Era jävlar!
Oj. Jag fick just en märklig känsla.
Jag tvättade inte händerna, så det kan vara mitt kisselikiss.
Så Felix gav dig ett hemligt uppdrag att hålla mr Fischoeder borta-
- så att Felix kan visa runt sina exploatörer.
Och medan vi har honom måste du övertyga Fischoeder att sälja?
Och vi får en restaurang på stranden och vi blir alla rika?
Åh, du lilla ödmjuka hamburgerman som bestämmer hela stans öde.
- Jag är inte liten. - Lille burgarpojkundret.
- Jag ska skriva det på en tröja. - Nej, tack.
Så en lögn för att hålla mr Fischoeder upptagen...
Jag har en idé! Vi ringer och frågar om han är med på lite swinging.
- Nej? - Vad? Vi är snygga.
Vad sägs om "Ta ut din hyresvärd på lunch"-dagen?
- Ska vi bjuda ut honom på lunch? - Ja!
- Han gillar lunch. - Han älskar lunch.
- Gud, vad hungrig jag är. - Jag med. Vi äter först.
Mr Hår Där Nere!
- Henry Människofot! - De var mer mänskliga än mina!
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Vårt jobb är att riva karusellen.
Ingen åker den längre. Det kan bero på de deformerade hästarna.
- Särskilt den. - Jag struntar i er ansiktslyftning.
- Ingen rör mr Goiter! - Han är en gräslig fröjd!
Jösses! Jag har en idé, Tina! Jag kommer strax!
Okej. Åh, nej! Dr Storgump!
- Ta ut din hyresvärd på lunch-dagen? - Japp.
- Och ni vill åka till King's Head? - Det är din särskilda dag.
- Fanny, vill du med på lunch? - Okej!
- Hoppa in! - Hej.
- Vad har du köpt? - En kjol jag ska ha som klänning.
En rumpklänning. Jag gillar det.
Vill du höra en hemlighet, Fanny?
Vi utför planen.
Felix plan att få bort Fischoeder från kajen. Han anar inget.
- Han har ingen aning. - Linda, vi hör dig.
Va? Nej. Det är tjejsnack. De förstår oss inte.
Bob? Det är väl inte Ta ut din hyresvärd på lunch-dagen?
- De kanske förstår oss. Lite. - Jäklar.
Jag såg verkligen fram emot det. Hyresvärdar får aldrig ha kul.
- Vad har jag missat? - Jobbarna har rast så jag pustar ut.
- De har inte rast, de är ju där. - Ni skulle ju småprata över lunch.
- Vi fick slut på saker att prata om. - Jaha...
Prata om vad ni gjorde i helgen.
- Ledsen, men vi måste göra det här. - Visst.
- Låt mig bara ta farväl. - Okej.
Farväl, mr Goiter
Jag älskar dig så
- Fint cykellås. - Det är Teddys. Han har ingen cykel.
Tina. Lägg huvudet där.
- Okej. - Hörni!
- Det kunde ha varit bekvämare... - Svälj nu nyckeln.
Och så låser man sin syster vid en trähäst!
Har nån lite vatten eller lite pudding?
Så, som ni ser, otrolig havsutsikt och en tjej låst vid karusellen.
Va? Jag sa inte det. Jag bjuder på slushies.
Gå och välj era smaker. Jag kommer strax.
Hej, hur mår ni. Vad gör du?
Jag har låst mig vid mr Goiter för att rädda honom.
Gå nu, annars tvingar jag dig.
Kan du få 13-åriga tjejer att bajsa ut nycklar?
- Kanske! Möt inte hans blick! - Han vill få min syster att bajsa!
- Nej, det vill jag inte! - Tjejbajsare!
Tysta! Det är precis som internatskolan!
- Internatskola låter kul. - Så Felix fick er till det här?
Att kidnappa mig så att han kan visa exploatörerna mina kajdelar?
- Ja. - Jag vill shoppa. Jag vill ha nytt.
Ni kan inte bara lämna en kidnappning och shoppa.
- Det här är inte Florida. - Hej då!
- Shoppa! - Ja.
- Så du är förmodligen arg. - Inte precis. Det kvittar.
Jag säljer aldrig nånsin. Så vi kan väl lika gärna äta?
Ja. Herregud. Jag glömde min plånbok.
- Tänka sig. - Kan du lägga ut? Är det okej?
Varför skulle jag inte betala min kidnappningslunch?
Bobs Bistro på Stranden. Nu kör vi.
Jag vet att du aldrig vill sälja, men om du sålde kajen...
Som sagt, Bob, det kommer inte på fråga. Vad ska vi prata om nu?
Vad tycker du om lösaktiga kvinnor?
Jag gillar dem, mr Fischoeder.
Jag vet, du är redan En rik-aktig karl
Men lägenhetspengarna Fördelar har
Och jag skulle öppna Bobs strandburgarbar.
- Åh, det vore fint - Inte intresserad.
En ö för dig själv och en mängd ögonlappar
En guldswimmingpool Full utav tusenlappar
Och kyparna mina Nej, de aldrig slappar
Åh, det vore fint
Snart får du se Ett fint liv du kan få
När lägenhetspengarna Snart rullar på
Åh, jag älskar den Finns den i storlek tre?
Okej, sex? Okej, tio?
Åh, det vore fint
Jag är fast vid mr Goiter
Så att de inte henne förstör
Okej, hon är en han, men vem bryr sig, bara hon-han ingen stör
En skara betjänter Som gör allt för dig
En armé av tigrar Det vore din grej
Jag kan köpa missiler Och skjuta mot Engl... Glöm det.
Mina snofsiga burgare Mitt uppå en strand
Åh, det vore fint
Hörrni. Ursäkta mig. Inget sjungande här inne.
- Tack. - Förlåt. Hemskt ledsen.
- Vi sveptes med lite, bara. - Så... hade ni kul?
Ja. Vi delade ett intimt ögonblick. Tror jag.
- Eller kanske inte. Jag vet inte. - Bob?
Jag vet inte hur, din buskarmade jävel-
- men du har övertygat mig om att sälja parken.
- Verkligen? Det är fantastiskt. - Hurra!
Har du nånsin provat att borsta åt det här hållet?
- Nej, men det ska jag göra. - Det är en bra look för dig.
- Var har du varit? - Vad har jag sysslat med?
Jag har bara tagit det lugnt i dag.
- Gjort ett kollage, kastat macka. - Lyssna, Felix.
Säg till dina exploatörer att jag säljer.
Prisa herren! Låt oss börja ringa advokaterna!
- Vad händer borta vid parken? - Inget.
- Mycket folk. - Är det nyhetsbilar?
Strunt i det. Se på mig. Kolla här.
Knäböj, armarna viftar, upp med benet...
Varför har du låst dig vid hästen, unga dam?
Han har ett namn, det är mr Goiter. Åh, där är min pappa. Pappa!
De vill riva karusellen! Hjälp mig!
Tina! Du ser så söt ut för nyheterna.
Jag vet att du älskar karusellen, men jag måste berätta nåt.
De ska riva Wonder Wharf och bygga lägenheter.
Nej!
Ni skulle inte höra det där. Det är bäst så här. Du förstår väl, raring?
- Åt helvete med er alla! - Japp. Så... toppen.
Ska de riva Wonder Wharf? Tänk om jag växer?
Vad ska jag åka nu? Varför ens växa?
Och vad gör jag med 10000 kuponger?
Jag har sparat till Pontiac Solstice!
Är det sant? Ska ni sälja parken?
- Ja, det är... - Calvin. Får jag ta det här?
Hej, jag är Felix Fischoeder.
När de rika lägenhetsägarna börjar handla av er, blir era misslyckade-
- fruktlösa liv fulla av frukt, för ni blir rika nog att köpa frukt.
- Ja, härliga lägenhetsfolkspengar. - Just det!
- Just det! Låt oss ta deras pengar!
Jag vet att du har fullt upp här, men så här ska vi göra.
Vi ska såga loss stolpen och lyfta dig med en gaffeltruck.
Vad händer? Vad är det som pågår?
Tina!
- Mr Goiter är åtminstone oskadd. - Tina, min älskade ängel!
- Tina, är du okej? - Nej!
Först vill mr Fischoeder riva karusellen-
- och nu vill ni riva hela parken? Den betyder mycket för många.
- Vad är det för fel på er? - Okej, raring. Du är hysterisk.
Kom här. Mamma ska krama dig normal igen.
- Parken är stadens hjärta. - Sch!
Herregud. Du har rätt. Tina har rätt.
Jag tänkte säga allt det! Eller nej! Men ni börjar bli så klickiga!
Så du övertygade mr Fischoeder att sälja?
- För att bygga lägenheter? - Ja.
Jag älskar dig, men vad fan tänkte du, din idiot?
- Förlåt. - Gud, jag måste prata med honom.
Nej! Pengarna! Jag har en idé. Vi köper saltkringlor.
Lin, jag visste att Felix hade fel, men jag lät mig övertygas.
- Jag måste lösa det här. - Var bara rationell!
Linda. Släpp!
Sluta, Linda. Du gör mig illa!
- Släpp honom, mamma. - Slit bort henne från mig!
- Nej, släpp honom! - Gör det inte!
Hur stor del av sin inkomst tror du att de kommer att spendera på garn?
- Vilken bra fråga. Runt 45 %. - Det är inte särskilt högt!
- Får jag tala med er i enskildhet? - Ja. Tack.
- De slutar aldrig att prata. - Vi kan väl ta en åktur?
- Scream-i-cane lär vara kul. - Okej, kör till.
- Kom, Gene. Vi åker med. - Inga berg-och-dalbanor, sa jag!
Tekniken är bara inte där än!
Vem gillar nattklubbar och 29-åriga sångare som råkar vara min flickvän?
- Det är jag. - Hej, mr Fischoeder.
- Ni ser rik ut i dag, sir. - Vi är med bossmannen! Undan!
- Säkerheten i andra hand. - Stoppa oss! Du är usel på det här!
- Vi uppskattar er feedback. - Jag kommer att dö!
- Du kan inte sälja parken. - Inte?
Toppen. Hördu! Jag har lite tvätt här.
Jag kanske bara kastar in den i dig, stora, feta tvättmaskinmannen.
Du är full av smörja. Du övertygade mig just att sälja parken.
Jag hade fel. Jag blev girig.
- Jag mår inte bra! - Bra!
Jag förblindades av strandhaket där jag kunde sälja burgare till...
Åh, gud. Snofsiga rika människor.
Varför tyckte jag det här var en bra plats att prata på?
För att du är en idiot!
Den verkar alltid fastna här uppe. Och sen ryker lemmarna.
Louise, är det över? Är jag hemma på soffan och tittar på "The Closer"?
Det här avsnittet utspelar sig på Scream-i-cane!
- Så vackert. - Tänker du försöka kyssa mig?
Du var hetero förr, men vem vet med herr Ombytlig?
Jag trodde jag ville ha fina saker, men jag gillar inte ens fina saker.
Jag menar, titta på den här tröjan. Den är min favorit.
- Det är så sorgligt. - Vi skulle bli som alla andra.
Parken är stadens hjärta. Den är vad som gör stället speciellt.
Visst, det är slitet, sunkigt och smutsigt, med sopor överallt.
Men det är också toppen. Så... Ska de hämta oss med helikopter...
- Åh, Gud. Ja! - Vi gjorde det! Jag överlevde.
Jag visste att regler inte gällde mig!
Mina byxor är fuktiga men inte våta. Förutom den delen.
Det var längesen jag åkte en åkattraktion. De är underbara.
Pappa sa alltid att folk gillar att bli lite omskakade.
Och mamma broderade det på en kudde. Jag säljer aldrig!
- Aldrig! - Va!
- Vad är det du säger? - Jag säljer aldrig parken!
- Vad? - Nej!
- Helvete också! - Jag ska åka igen.
Och här kommer jag också! Klamp, klamp.
- Men min nattklubb, då, Felix? - Fanny...
Du kommer inte nära det här. Eller det här.
- Eller ens det här. - Tack för att du räddade stan.
Tack för att du påminde mig om vad som är viktigt.
- Har du nånsin bajsat ut en nyckel? - Nej...
- Tärningar. - Okej. Jag löser det.
- Så... vi gjorde det verkligen. - Jag gjorde det.
- Du sabbade det nästan. - Men sen knöt jag ihop säcken.
Ledsen, Felix. Jag insåg att det du försökte göra var hemskt fel...
- Är det en pistol? - Jajamänsan.
Jag förvarar mina kulor i den.
- Okej, då sticker jag. - Nej!
- Aj, då, han skrattar sitt skratt. - Jag gillar inte det.
- Tänker du på nåt kul från tidigare? - Nej.
Jag skrattar maniskt!
Kul att ni trivs här, för de kommer hitta era ruttna gamla kroppar här.
Jag tycker inte att du har en rutten kropp.
Jag tror att han pratar med oss båda.
Nej. Omöjligt. Det är du som är gammal. Se på ditt ansikte.
- Håll käften. Ni ska dö båda två! - Så du menade oss båda.
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Text: Kristina Donnellan www.sdimedia.com